Hvem er den tapre, der sagde amalekitterne imod?
Det er Sephora. Hun er den ældste.
Siden I allerede har delt den fremmede mellem jer,
skal han bydes velkommen i vores fars telt.
- Vores far er Jethro. - Han er sheik af Midian.
Styrke til dig, fremmede.
Jeg er Moses. Søn af Amram og Yochabel.
Godt helbred og fremgang til dig, Jethro fra Midian.
Sephora har fortalt mig om din godhed.
Lad os spise brød, mens hun bringer kødet.
Du kommer langvejs fra.
- Fra Ægypten. - Over ørkenen? Til fods?
Ham, der intet navn har, må have ledt dig på din vej.
Intet navn? Kender I beduiner Abrahams gud?
Abraham er mange nationers fader.
Vi er lshmaels børn, hans førstefødte.
Vi er Guds tro tjenere.
Mit folk håber, han vil frelse dem.
Men de er stadig i trældom.
I morgen tager vi til de høje græsgange under Guds hellige bjerg.
Det ville være en ære, om du ville slutte dig til os.
Jeg er en fremmed i et fremmed land.
Jeg er ikke rig, og har ingen evner som hyrde.
Det betyder...døden at give ly til en bortløben slave.
Slave?
Ikke blandt vores folk. Du er vis. Andet behøves ikke.
Der er syv, som kan lære dig en hyrdes pligter.
Sephora er den ældste. Du kan lære mest af hende.
Jeg vil hvile mig i dette land.
- I dag sover han. - Hvem sover?
Han, der intet navn har.
Boede Gud på dette bjerg?
Sinai er hans højslette. Hans tempel.
Hvis dette er Gud,
ville han leve på ethvert bjerg. I enhver dal.
Han ville ikke kun være lsraels eller lshmaels Gud
men alle menneskers.
Det siges, at han har skabt mennesket i sit eget billede.
Og at han opholder sig i ethvert hjerte, i ethvert sind...
i enhver sjæl.
Det ved jeg ikke noget om.
Men jeg ved, at bjerget rumler, når Gud er der.
Og jorden ryster og himlen er rød som ild.
Har nogen på sådan et tidspunkt stået ansigt til ansigt med ham?
Ingen har nogensinde sat sine ben på Sinais forbudte skråninger.
Hvorfor vil du se ham, Moses?
For at vide, hvad han er.
Hvis han er til, så vide hvorfor han ikke har hørt slavernes bønner.
Moses, det ville betyde døden, at se hans ansigt.
Hvor mange blandt mit folk er døde, fordi de har vendt ansigtet væk?
Kan en mand bedømme Gud?
Nej, Moses. Vi kan ikke se hele hans hensigt.
Selv lshmael vidste ikke, at Gud drev ham ud i ørkenen
for at skabe en nation.
Er det ikke nok at vide, at han har reddet dig fra Faraos vrede?
Hvordan ved du det?
Du går som en prins. Du kæmper som en kriger.
Rygtet i karavanerne fortæller om en mægtig,
der blev drevet ud af Ægypten.
Dette er ikke en prins' scepter...
men en vandrers stav.
Så hold en pause med at vandre.
Min far har mange flokke,
men ingen søn til at passe dem.
Du ville finde åndelig ro, Moses,
i vores telte under det hellige bjerg.
Du har en stærk tro på denne Gud.
Men for mig er der ingen åndelig fred,
før jeg hører Guds ord...
fra Gud selv.
Jeg ville ønske, at hver dag var en fåreklipnings-festival!
Og alle mændene fulgte én, som får der skal klippes!
- Én ville være nok! - Hvis han var Moses!
Aldrig før har vores uld indhentet så god en pris.
Moses har solgt ulden fra alle stammerne som en ladning.
Hans taler sandt. Han handler retfærdigt.
Fred være med jer, sheiker fra Sinai.
Hvorfor er du klædt sådan?
Danser du ikke med os for sheikerne?
Nej, jeg vil ikke danse for sheikerne. Her.
Jeg vil ikke udstilles som en karavanes lertøj
foran Moses eller nogen anden mand.
I aften vogter jeg fårene.
Du skal ikke grine. Måske vælger Moses heller ikke dig!
Moses skal ikke længere være en fremmed blandt os.
- Giv ham af vores flokke. - Lad ham vælge.
Jeg giver ham valget mellem mine syv døtre til kone.
Min snilde er forsvundet.
Kan en mand vælge fra himlens stjerner?
Overvej det, mens de danser. Cohab, spil for os.
- En behagelig opgave. - Afgjort!
En brud, et slør. Vælg en, ikke alle.
Et slør, en kone. Et valg for livet.
En er en stor belønning.
- Hvilken, Moses? - Hvilken skal det være?
Foretag dit valg, Moses.
Det er en have med mange blomster.
Jeg ville ønske, du havde min alder, og jeg havde dit valg.
I Jethros telt er der stolthed, ære, frihed...
og skønhed.
Alt, hvad en mand kunne bede om.
Men mit hjerte er stadig en fange af fortiden.
Jeg kan ikke vælge nu.
- Må I få styrke, sheiker fra Sinai. - Må Gud lede dit hjerte.
I aften er han vågen.
Hvilken af mine søstre valgte du?
Jeg traf intet valg, Sephora.
Hun var meget smuk, ikke?
Denne kvinde fra Ægypten, der efterlod et ar i dit hjerte.
Hvis hud var hvid som mælk.
Hendes øjne var grønne som ceder fra Libanon.
Hendes læber tamarisk honning.
Hendes arme var bløde som et duebryst.
Og begærets vin løb i hendes årer.
Ja. Hun var smuk...
som en juvel.
En juvel har en strålende glans... men giver ingen varme.
Vores hænder er ikke så bløde, men de kan tjene.
Vores kroppe er ikke så hvide, men de er stærke.
Vores læber er ikke parfumerede...
men de taler sandt.
Kærlighed er ikke en kunst for os.
Det er selve livet for os.
Vi er ikke klædt i guld og fine stoffer.
Styrke og ære er vores påklædning.
Vores telte er ikke som Ægyptens søjleomringede sale...
men vores børn leger lykkeligt foran dem.
Vi kan tilbyde dig lidt...
men vi tilbyder dig alt, hvad vi har.
Jeg har ikke lidt, Sephora. Jeg har ingenting.
Ingenting fra nogen er mere end guld fra andre.
Du ville fylde mit hjertes tomrum.
Jeg kunne aldrig fylde det helt, Moses.
Men jeg skal ikke være jaloux på et minde.
Må guderne velsigne dig,
når du tilslutter dig dem i de dødes land.
Det gamle vrøvlehoved.
Hvilket helvedes postyr.
Døden er jo blot en del af det at leve.
Du dør ikke, gamle krokodille.
Du snyder døden på samme måde, som du snyder mig i spil.
Jeg er bange for, at han ikke vil lade mig snyde.
Du bliver Farao ved solnedgang, Ramses.
Jeg håber, at du endelig er tilfreds.
Jeg er tilfreds med at være din søn.
Du har bragt Ægypten tilbage til sin storhed.
Denne storhed skal blive frygtet blandt nationer.
Uden tvivl. Du kan klare alting...
bortset fra din egen arrogance.
Udmat ikke dig selv, Mægtige.
Kære Mægtige.
Hvorfor ikke, killing?
Du er den eneste, jeg beklager at skulle forlade.
Du har været min glæde.
Og du, min eneste kærlighed.
Nu snyder du.
- Der var en anden. - Ja.
Jeg ved det.
Jeg elskede ham også.
Med mit sidste åndedræt vil jeg bryde min egen lov
og sige navnet...
Moses.
Den kongelige falk er fløjet op til solen.
Døde den lille dreng i ørkenen, far?
Nej. Gud førte lshmael og hans mor, Hagar, til et godt land.
Den samme Gud, der bor på bjerget?
Måske, min søn.
Din mor kalder.
Her!
Moses! Der er en mand blandt fårene!
Bliv her...
Bliv ved med at lade alarmen lyde. Bliv her, indtil din mor kommer.
I kløften bag klippen.
Dine øjne er skarpe såvel som smukke.
Turfa!
Khataf! Tilbage!
Khataf, tilbage!
Kom ned!
Ned, Tokar!
Priset være Gud, at jeg har fundet dig!
Joshua?
Vi troede, at du var død.
I kobberminerne er de levende døde.
Sephora! Bring noget vand.
Hvordan fandt du mig?
En købmand, der købte kobber, så dig i et telt i Jethro.
Her vil du også finde fred.
Fred?
Hvordan kan du finde, eller ønske, fred,
når Ramses bygger byer med vores folks blod som mørtel?
Du må lede dem ud af Ægypten!
Gud lavede en pagt med Abraham om, at han ville frelse folket.
Er jeg Guds hånd?
- Sephora, giv ham vand. - Vand! Velsignet være du!
Ørkensolen har sat ild til hans sind.
Hans navn er Joshua.
Jeg dræbte engang, så han kunne leve.
De sagde, at du var fordømt, men jeg vidste, at du var udvalgt
til at tage Guds sværd i din hånd!
Jeg er ikke manden.
Jeg er en hyrde med flokke...
Det lys på bjergsiden...
Kan I se den mærkelige ild?
- En busk, der brænder? - Nej.
Der er ild i den, men busken brænder ikke.
Sephora, tag ham med. Giv ham mad i vores telt.
Jeg vil gå derop og se det mægtige lys.
Moses.
Jeg er her.
Tag dine sko af dine fødder.
For det sted, hvorpå du står, er hellig jord.
Jeg er Gud, din fader.
Abrahams Gud,
Isaks Gud og Jacobs Gud.
Herre...
Herre, hvorfor hører du ikke bønnerne
fra dine børn i trældom i Ægypten?
Jeg har set bedrøvelsen hos mit folk, som er i Ægypten.
Jeg har hørt dem skrige på grund af deres plageånder.
For jeg kender deres sorger.
Derfor vil jeg sende dig, Moses, til Farao,
så du kan bringe mit folk ud af Ægypten.
Hvem er jeg, Herre, siden du vælger at sende mig?
Hvordan kan jeg lede dette folk ud af trældom?
Hvilke ord kan jeg sige for at få deres opmærksomhed?
Jeg vil lære dig, hvad du skal sige.
Når du har bragt folket hertil,
skal de tjene mig ved dette bjerg.
Jeg vil plante mine love i deres hjerter.
Og jeg skal skrive dem i deres sind.
Gå derfor nu.
Og jeg vil være med dig.
Men hvis jeg siger til dine børn,
at deres fædres Gud har sendt mig,
vil de spørge: "Hvad er hans navn?"
Hvad skal jeg svare dem?
Jeg er, hvad jeg er.
Du skal sige: "Det er mig, som har sendt dig.
Er det hellige bjerg forbudt for mennesker?
Ja. Jeg er nervøs for ham.
Så er han mere end en mand, for se...
Se på hans ansigt.
Han har set Gud.
Moses...dit hår...dine sandaler.
Jeg stod på hellig jord.
Kan du fortælle os det, Moses?
Mine øjne kunne ikke se på ham.
Talte han?
Han åbenbarede sig for mig.
Og ordet var Gud.
Talte han som et menneske?
Han er ikke kød, men ånd.
Den evige ånds lys.
Og jeg ved, at hans lys er i alle mennesker.
Bad han dig om noget?
At jeg tager til Ægypten.
Du er Guds sendebud! Dagen er oprandt, hvor folket skal frelses.
Jeg henter vand og brød, så vi straks kan tage af sted.
Men i Ægypten venter døden dig.
Hvis han ønsker det.
Hvor han sender dig hen, følger jeg med.
Din Gud er min Gud.
Jeg vil lede mændene til våbenlageret og skaffe nogle sværd!
Det er ikke med sværdet, at han vil frelse sit folk,
men med en hyrdes stav.
PAUSE
ENTR'ACTE
Og herren sagde til Moses:
"Gå. Vend tilbage til Ægypten."
Og Moses tog sin kone og sin søn
og vendte tilbage til Ægypten.
Og Moses tog Guds stav i sin hånd.
Lad ambassadøren fra Priam, kongen af Troja, hilse på Farao.
Store Farao, gaven fra Troja er dette prægtige stof
fra landet med de fem floder.
Vi takker Priam. Det er så afgjort prægtigt.
- Det glimter som Nilen. - Hvordan er det lavet?
Det ved ingen. Det er spundet på gudernes vævestole.
Det kaldes for silke.
Ambassadøren fra Jericho.
Hvilket kongerige har sendt dig?
Det højeste kongerige.
- Hvilke gaver bringer du? - Vi bringer Guds ord.
Hvad er de ord?
Således siger Herren lsraels Gud:
"Lad mit folk gå!"
Slaverne er mine.
Deres liv er mine. Alt, hvad de ejer, er mit.
Jeg kender ikke din Gud,
og jeg vil ikke lade lsrael gå.
Hvad giver dig ret til at holde dem i trældom?
Mænd skal regeres af loven, ikke af andre mænd.
Hvem er denne Gud, der siger, jeg skal lade dem gå?
Aaron.
Kast min stav ned foran Farao,
så han kan se guds kraft.
Ved dette vil du vide, at Herren er Gud.
Mor! Han forvandlede sin stav til en kobra.
Intet af hans vil skade dig, min søn.
Guds kraft er et billigt tryllekunstner-trick.
Jannes.
Mor, se!
Jannes, kan du se det?
Moses' slange sluger de andre.
Du gav mig denne stav til at regere over skorpioner og slanger,
men Gud gjorde den til en stav, der regerer over konger.
Hør hans ord, Ramses, og adlyd.
Adlyd?
Er der ingen tryllekunstnere i Ægypten,
siden du får stave til at blive til slanger?
Eller fremtryller kaniner?
Jeg skal give din stav et stort vidunder at udføre.
Tag den med til dit dovne folk,
og lad dem lave mursten uden strå.
- Hvordan kan man det? - Lad hans stav skaffe strå.
Eller lad dem selv sanke strå.
Men deres produktion af mursten må ikke blive formindsket.
Så lad det blive skrevet. Så lad det blive gjort.
Aaron, hvornår forlader vi Ægypten?
Vi forlader ikke Ægypten.
Men Moses lovede os det.
Men du lovede, vi ville blive frie!
Jeg har bragt jer flere onder.
Må Gud tilgive min svage brug af hans styrke.
Moses, hvad har du gjort?
Det er Faraos ordre, at l ingen strå får
til at lave jeres mursten.
Ingen strå?
Hvordan kan vi lave mursten uden strå?
I må sanke på markerne om natten.
Det må jeres kvinder og børn også.
Er dette frelseren?
Du har bragt Faraos vrede over os!
Du har givet dem sværd i hænderne!
Sten ham! Sten ham!
Til side! Kom!
Følg med!
Der går jeres frelser. Gå så, og find jeres strå.
Produktionen skal være den samme. Ikke én mursten mindre.
Jeg forbandede dig.
Hver gang Ramses tog mig i sine arme, forbandede jeg dig, ikke ham,
fordi jeg elsker dig.
Den Moses, som elskede dig, var en anden mand.
Nej, han var ikke.
Du tror, at du har forandret dig, men det har du ikke.
Du kalder dig selv for en profet, en gudsfrygtig mand,
men jeg ved bedre.
Jeg tror ikke, at kun tordenen fra et bjerg bevæger dit hjerte,
som du bevæger mit.
Jeg har stået i det brændende lys af Guds egen tilstedeværelse.
Det var ikke ham, der lige redede dig. Det gjorde jeg.
Hvorfor, af alle mænd, forelskede jeg mig i fjolsernes prins?
Jeg tror alt, hvad du fortæller mig, når jeg er i dine arme.
Hvorfor fornægte os to?
Fordi jeg er bundet til Gud
og til et folk og til en hyrdepige.
En hyrdepige? Hvad betyder hun for dig?
Med mindre ørkensolen har sløvet dine sanser.
River hun hvidløg på sin hud?
Eller er den så blød som min?
Er hendes læber tørre som ørkensandet?
Eller er de fugtige og røde som et granatæble?
Kommer der en duft af myrra fra hendes hår?
Eller er det lugten af får?
Der er en skønhed hinsides sanserne, Nefretiri.
Skønhed er som stilheden af grønne enge og roligt vand.
Skønhed, hvis ånd du ikke kan forstå.
Måske ikke.
Men skønhed i ånden vil ikke befri dit folk, Moses.
Kom til mig, ellers forlader de aldrig Ægypten.
Israels skæbne er ikke i dine hænder, Nefretiri.
Er den ikke? Hvem kan ellers mildne Faraos hjerte?
Eller gøre det hårdt?
Ja.
Måske er du det smukke støv,
som Gud vil benytte i sin hensigt.
Fyld alle krukker med vand.
I syv dage vil der ikke være noget at drikke.
- Denne brønd har aldrig været tør. - Og floden står højt.
- Hvis ord er det? - Én som ved det.
Fyld jeres krukker eller tørst.
- Miriam har altid ret. - Ja, jeg henter flere krukker.
Ja, Joshua. Hun kommer til brønden hver dag.
Vent, og du vil se hende.
Det er klogt af Dathan at sende dig til brønden, Lilia,
ellers ville hans vand blive forgiftet.
De sagde, at du var død.
Over for alt det, jeg elsker, er jeg død.
- Dathan? - Ja. Dathan.
Af din egen fri vilje?
Af min egen fri vilje.
Du er ingen mands slave. Tiden er inde til at blive frelst.
Ikke for mig, Joshua.
Hil dig, du mægtige Nilgud!
Dit vand er Ægyptens blod.
Hil dig, du byggens mester,
vander af kvæg, bærer af skibe,
den største af alle guder.
Farao af Ægypten! Du har endnu ikke adlydt Herren.
Lad mit folk gå!
Sværdets spids...
Lad ham fable løs, så man kan se, han er sindssyg.
Adlyd Herren,
eller han vil rejse sin hånd mod flodens vand.
Jeg er kommet for at velsigne vandet, du er kommet for at forbande det.
Vi vil se, at en hyrdegud er stærkere end Faraos guder.
Livets vand, giv ørkenen væske,
og gør engene grønne.
Aaron.
Stræk min stav ud over vandene.
Se!
Der, hvor han rørte floden, bløder det.
Vandet bliver til blod!
Blodet flyder fra guden!
Se, hvordan det spreder sig.
Det er blod!
For at du skal kende Herrens kraft,
vil Ægypten tørste i syv dage.
- Syv dage uden vand! - Der vil være plager overalt!
Hvis det var syv gange syv dage
ville ingen tryllekunstners trick kunne befri dit folk.
Hellige vand, gør floden, du kom fra, ren igen.
Og Gud sendte landet alle slags plager,
men Faraos hjerte var stadig hårdt.
Mægtige, du hører skrigene fra Ægypten.
De ville skrige højere, hvis de skulle lave mursten.
Send dem væk.
Folket har været plaget af tørst,
frøer, lus og fluer.
De kan ikke klare mere.
Hvorfor bringer du mig denne budbringer af ondskab?
Folket forlader templerne og frasiger sig guderne.
Hvilke guder? Dine profeter og præster tilbeder guderne,
så du kan udnytte menneskets frygt.
Da Nilen blev rød, blev jeg også bange...
indtil jeg hørte om et bjerg hinsides vandfaldene,
der spyede rødt mudder og forgiftede vandet.
Var det staven, der forårsagede dette?
Skyldtes det din gud, at fiskene døde og frøerne forlod vandet?
Var det et mirakel, at fluer og lus
opsvulmede på deres ådsler og spredte sygdomme?
Disse ting skete bare, de blev ikke beordret af nogen gud!
Gå nu.
Så du ved, at disse ting er Guds gerning...
skal du se hagl falde fra en klar himmel
og brænde som ild på jorden.
Du skal se mørket dække Ægypten,
når solen står højest på himlen.
Og du skal vide, at Gud er Gud,
og bukke dig for hans vilje.
Intet på denne jord kan få mig til at bukke for dig, Moses.
Se, der kommer hagl.
Når mørket har dækket Ægypten i tre dage,
vil dine ministre sende bud efter mig.
I de tre dage med mørke
har I hylet som skræmte børn om natten.
Moses sagde, at solen ville skinne i tre dage, og det er sandt.
Lad hans folk gå,
ellers vil Ægypten være ufrugtbart fra vandfaldene til havet.
Vil min far befri slaverne?
Kan man indsamle skatter af en fordærvet høst?
Regerer frygt Ægypten...eller gør jeg?
Vi frygter ingen hær på jord,
men kan vi bekæmpe plager med sværd?
Det er ikke skammeligt.
Det er ikke Farao, der overgiver sig til en slave,
men hans rådgivere.
Jeg har tilkaldt Moses på jeres befaling.
Folket vil velsigne dig, Mægtige.
Bukker verden for en tom trone?
Tom?
Gør en Farao sit hjerte hårdt over for sin søn?
Hvis du lader hebræerne gå, hvem skal så bygge hans byer?
Du fortalte Moses, at han skulle lave mursten uden strå.
Nu fortæller han dig, at du skal bygge byer uden mursten!
Hvem er slaven... og hvem er Farao?
Kan du høre latter, Ramses?
Ja, kongers latter
i Babylon, i Kanaan,
i Troja...
når Ægypten overgiver sig til slavernes gud!
Bring hebræeren ind.
Gå ud i haven. Det er ikke godt for en søn af Farao
at se sin far ydmyget af en søn af slaver.
Min søn, stå ved siden af mig.
Har dagene i mørket fået dig til at se lyset, Ramses?
Vil du nu befri mit folk?
Mægtige, bed skriveren læse befalingen.
Giv mig papiret.
Du kan ikke modstå hans guds styrke!
Jeg kender ikke hans gud! Jeg vil ikke lade hans folk gå.
Hvor længe vil du nægte at ydmyge dig selv over for Gud?
Hvis du bringer os endnu en plage,
er det ikke din gud, men jeg,
der vil gøre Nilen rød af blod.
Som din farfar gjorde
med vores drengebørns blod!
Hvis der kommer én plage mere over Ægypten,
er det ved dit ord, at Gud skal bringe den.
Og der vil gå så stort et skrig gennem landet,
at du med sikkerhed vil lade folket gå.
Kom ikke og se mig igen, Moses,
for den dag, du ser mit ansigt igen,
vil du med sikkerhed dø.
Så lad det blive skrevet.
Jeg vil give denne samling slaver
og hans gud et svar, som verden ikke vil glemme!
Hærens kommandør,
hidkald stridsvognene fra Talis.
Der kommer én til plage...
men den vil komme over slaverne fra Goshen!
Den førstefødte i hvert hus skal dø,
Moses' søn som den første.
Er du hyrdepigen, som Moses giftede sig med?
Dronningen af Ægypten er smuk... ganske som han sagde.
Min mand er her ikke.
Er det Moses' søn?
Ja, det er vores søn.
Hvad vil du have af os?
Du behøver ikke at frygte mig.
Jeg frygtede kun hans minde om dig.
Har du været i stand til at slette det?
Han har glemt os begge.
Du mistede ham, da han drog bort for at finde sin gud.
Jeg mistede ham, da han fandt sin gud.
I det mindste har han efterladt dig en søn, du kan opfostre.
Jeg er her for at redde hans søn.
Fra hvad?
Fra Faraos forordning om,
at lsraels førstefødte skal dø.
Dø?
Abrahams Gud!
Lad ham ikke gøre det! Ikke mod børnene!
En karavane til Midian venter på dig og din søn.
Min stridsvogn vil bringe jer til den.
Hvilken overraskelse at du bemærker mig.
Det gjorde du ikke på paladset i morges.
Hvorfor? Var du bange for at se på mig?
Hvad vil du have, Nefretiri?
Dig, Moses. Alt omkring os er ved at bryde sammen!
Du vil ødelægge Ægypten, eller Ægypten vil ødelægge dig.
Jeg tilhører dig, Moses.
Hun er taget til Midian med din søn.
Hvorfor tog hun af sted?
Hun vidste, at du ville redde de andre børn inden din egen søn.
Fra hvad?
Ramses samler libyske soldater, stridsvogne og fægtere fra Sardinien.
Hvorfor? Fortæl mig hvorfor!
For at ødelægge lsraels førstefødte.
Gud!
Gode Gud! Ud af hans egen mund kommer din dom!
Men jeg har reddet din søn!
Det er ikke min søn, der vil dø!
Det er Ægyptens førstefødte! Din søn, Nefretiri!
Du ville ikke vove at dræbe Faraos søn!
Med hans hjertes hårdhed bringer Farao døden over sin egen søn!
Men han er min søn, Moses. Du ville vel ikke skade min søn?
Jeg er ingenting. Guds kraft bruger mig til at lade hans vilje ske.
Det ville du ikke lade ham gøre imod mig.
Jeg reddede din søn.
Jeg kan ikke redde din.
Din gud lytter til dig, Moses.
Omkring midnat vil ødelæggeren komme midt ind i Ægypten,
og alle de førstefødte skal dø,
fra Faraos førstefødte
til hans slavers førstefødte.
Dengang du var prins af Ægypten, holdt du mig i dine arme.
Da du var en fordømt slave,
kastede jeg mig selv for dine fødder ved Faraos hof.
Fordi jeg elskede dig, Moses.
Det er Herren, der udfører dommen, Nefretiri.
Gå tilbage til din søn.
Din kærlighed til mig er stærkere en nogen guds kræft.
Du vil ikke dræbe min søn.
Vend dig fra din voldsomme vrede, O Herre.
Døden kommer til mig
For at sætte mig fri
Døden kommer til mig...
Nej, Lilia, døden vil ikke komme til dig.
Joshua, du sætter livet på spil ved at komme her.
- Du er en førstefødte. - Det er du også.
Jeg medbringer et lams blod til at markere dørkarmene...
så dødsenglen vil passere forbi jer.
Joshua, det er nok, at du er kommet til mig.
Jeg er udstødt af vores folk.
Red mig ikke fra døden, Joshua, red mig fra livet.
Dagen i morgen vil bringe en ny verden
Nej! Og intet blod på denne dør!
Dathan, det vil redde hendes liv! Moses har Guds løfte!
Moses har ord, Farao har spyd.
Husk, Joshua, hun er min af hendes egen fri vilje.
"På trods af, at vi står i dødens skygge,
"er Herren vor Gud. Herren er én."
"Herren er én."
"Beskyt os gennem denne nat af rædsler, O universets konge."
Hvorfor er alle bange?
Hvorfor er denne aften anderledes end alle andre?
Fordi på denne nat vil Herren befri os fra Ægyptens trældom.
I skal ikke være bange for rædslerne om natten
Faraos soldater!
Eller noget værre!
Hold øje med pilene, der flyver om dagen
Bithiah!
Af frygt for din gud har de befriet mig.
Må en fremmed komme indenfor?
Der er ingen fremmede blandt dem, der søger Guds nåde.
Mine bærere?
Alle, der tørster efter frihed, må komme med os.
Dødens mørke vil passere over os i aften.
I morgen skal frihedens lys skinne på os,
når vi vandrer væk fra Ægypten.
Jeg vil gå med dig, Moses.
- En prinsesse af Ægypten! - Fra Faraos hus!
En gudebilledetilbeder!
Denne kvinde hentede mig fra Nilen
og satte mine fødder på visdommens sti.
Mered, bring en stol til Faraos datter.
Der skinner et mægtigt lys fra dit ansigt.
Måske vil jeg forstå det en dag.
Han er Guds budbringer, prinsesse.
Det er forbudt at se på det ødelæggende åndedrag,
så se, for den er her.
Kig ikke, Eleazar.
Luk døren, Joshua, og lad døden passere forbi.
Vil den passere forbi, Moses?
Det var Guds løfte, Elisheba.
"Velsignet er du, O Herre vor Gud,
"der bringer brødet frem fra jorden."
Løb! Løb!
Der vil intet ondt ske jer...
og ingen plager skal komme jer nær.
Tusinde skal falde ved dit blik
Hvorfor spiser vi usyret brød og bitre urter?
Hurtigere! Tag den anden vej!
Urterne minder os om bitterheden ved fangenskab, Eleazar.
Dette er hastens brød,
så I vil huske denne nat
fra generation til generation for evigt.
Giv mig mit barn tilbage!
- Det er mit folk! - Alle er Guds folk.
Døden er omkring os!
Men den passerer forbi dem, der har troet på Herren.
Husk altid, Eleazar...
han passerede forbi dit hus.
Er Ægyptens kaptajner bange for lidt aften-dug?
- Dødens skrig er overalt. - En djævels forbandelse! Se!
Jeg har kendt til slag i 30 år, Farao,
men aldrig frygtet før i aften.
Tjener.
Bed kaptajnerne tilslutte sig deres mænd.
Ved daggry slår vi til.
Ingen førstfødt hebræer skal leve.
Lad hebræerne gå, Mægtige,
ellers er vi alle døde mænd.
Var han din søn?
Min førstefødte.
Der findes ingen magisk kur, ingen trylleformular.
Han er Faraos førstefødte.
Vi evner intet over for denne...plage.
Min far.
Min søn.
Din egen forbandelse er over ham.
- Hvor hørte du det? - Fra Moses.
Jeg ville ikke lade hans folk gå,
fordi din slange-tunge gjorde mit hjerte hårdt.
Du tænkte kun på at beholde Moses her.
Du var ligeglad med min trone...
eller min søn.
Jeg bad Moses om hans liv.
Dødens skygge er på hans ansigt.
Nej... Han skal ikke dø.
Kaptajn.
Tag min hurtigste stridsvogn. Bring Moses til mig.
Jeg henter ham, mægtige Farao.
Han er min eneste søn.
Du har sejret, Moses.
En slaves fod klemmer Ægyptens hals.
Du blev reddet fra Nilen for at blive en forbandelse for mig.
Din skygge faldt mellem mig og min far,
mellem mig og min berømmelse,
mellem mig og min dronning.
Nu fylder din skygge alle ting med død.
Gå væk herfra, du og dit folk.
Jeg sætter jer fri.
Det er ikke ved dit ord
eller ved min hånd, at vi er frie, Farao.
Guds kraft har befriet os.
Nok med dine ord!
Tag dit folk, dit kvæg, din gud og dine plager.
Tag, hvad du vil fra Ægypten! Men gå!
Herre Gud...
med en stærk hånd bringer du os ud af trældommen.
I morgen går vi frem som en fri nation.
For hver mand skal høste fordelen af sit eget arbejde
og kun bøje sit knæ i bøn.
Vi vil gå med vores unge og med vores gamle,
med vores sønner og med vores døtre...
I flok og med vore hjorder vil vi gå,
for jeg ved, at Herren er mægtig,
og at vores Herre er over alle guder.
Han er død.
Soca, store herre over underverdenen...
Jeg, som har fornægtet Ægyptens guder,
bukker for dig nu.
Vis, at I har magt over Moses' gud,
og giv det liv tilbage, han har taget fra min søn.
Før hans sjæl over dødsrigets flod
til de levendes sted,
og jeg vil bygge dig et tempel mægtigere end pyramiderne.
Hør mig, mørkets herre...
Rejs jer, O lsrael!
Se frihedens daggry bryde frem!
Og således skete det, at efter natten med rædslerne
oprandt dagen, verden aldrig havde set mage til.
Fra øst til vest, fra nord til syd,
kom de med alt hvad de ejede, med deres flokke,
deres hjorder og kameler.
I tusindvis,
uendelige strømme af mennesker, dyr og byrder
og endog meget kvæg,
strømmede ned ad Sfinksernes Allé.
Neden for stenfødderne af de fire store statuer af Ramses,
som de med deres sved, blod og kræfter
havde udhugget fra massive sten,
rejste en nation sig, frihedens fødsel i verden.
Far, har du Rebekka?
Nej, jeg har ikke Rebekka.
Her er truget. Kast det over dine skuldre.
Dette er en velsignet dag!
- Her er Rebekka! - Tak!
- Kan vi tage koen med? - Vi går mod byporten.
Rachel, hjælp mig med dette stenåg.
Glem ikke olie til badene!
Hvor skal vi hen?
Til et land, der flyder med mælk og honning!
Jeg har aldrig smagt honning. Kender nogen vejen?
Det er langt fra pisken! Frihed vil fugte jeres ganer i ørkenen.
Dette er guvernørens hus! I kan ikke bare gå ind.
Ud! Alle sammen!
Hvorfor kommer soldater her? Jeg malede ikke blod på min dør.
Så bløder stenen!
Din stenskærer gjorde det mod mig!
Alt dit guld kan ikke vaske den plet fra din dør...
eller fra mit hjerte.
For det skal du gå hele vejen til...